Tā ir Berka,
vislabāk glabātais noslēpums šaipus... jebkurienei.
Piekr tu, neizskatās neko diža, bet š mitrā akmeņu kaudze
glabā ne vienu vien pārsteigumu.
Dz ve šeit ir br nišķ ga, taču ne mazdūš gajiem.
Citiem ļautiņiem pat k tādi hobiji kā kokgriešana un izšūšana,
bet mēs, berkieši, dodam priekšroku
tādam niekam, ko mēs saucam par...
pūķu sac kstēm!
Piedod, Zivkāj. Tu gribēji to?
Snū i, tā bija mana!
Lūdzu, m ļā.
Vai teicu, ka tu šodien lieliski izskaties?
Tā ir.
Lidojam, Vēmi. Te sāk smirdēt.
Nekā. Arvien tevi ien st.
Zūdam miglā, Atrauga!
Labi!
Jā!
Dv ņiem jau deviņas.
Astr da atpaliek - tr s.
Zivkājs un Snū is velkas nopakaļus - nevienas.
Un Hikaps...
nav nekur atrodams.
Aizbaid ji viņu ar lielo runāšanu, Stoik?
Snū i, ko tu dari?
Tagad viņi uzvarēs.
Viņa ir mana princese. Dabū visu, ko kāro.
Raupnute? Vai tad viņa nemē ināja tevi aprakt dz vu?
Tikai uz pāris stundām.
Pūķi te sagādāja s kas nepatikšanas,
bet tas bija pirms pieciem gadiem.
Tagad viņi visi dz vo šeit. Un kāpēc gan lai to nedar tu?
Mums ir individuāli staļļi,
bufetes, kur var ēst, cik lien,
pilna servisa pūķu mazgātava,
pat modernākā aizsardz ba pret uguni, vismaz man tā liekas.
Ir laiks, Bļauri.
Labiņi. Pēdējais aplis!
Melnā aita! Sarauj, Vētrasputn.
Mēs vēl varam uzvarēt!
Sarauj, Vēmi! - Aiziet!
Lido, Gaļblāķi!
Ātrāk! Ātrāk!
Tavs lielais br dis.
Jauku lidojumu!
Augstāk, augstāk!
Nē! - Jā!
Lieliski, Gaļblāķi.
Lūdzu, m ļā. Manējā ir 10 punktu vērta.
Jā! Melnā aita!
Jūs c nāties par Raupnuti?
Tagad es uzvarēšu!
Mēs kopā uzvarēsim!
Nē!
Nu mani neviens neapturēs!
Izņemot mani. Mēs esam savienoti, gudr t.
Beidz man zagt slavu! - Ei!
Uzveic viņus, Astr d!
Tā ir mana slava! - Vienmēr visu sabojā!
Nav aitu, nav slavas!
Dabūju!
Astr d!
Lieliski!
Tā ir mana nākamā vedekla!
Atvaino.
Vētrasputn!
13! Astr da uzvar sac kstēs!
Jā, Berka ir gandr z ideāla vieta.
Visi mani pūliņi atmaksājušies.
Un tas ir ar labi, jo, vikingiem sēžot pūķu mugurā,
pasaule ir kļuvusi krietni plašāka.
Jā!
Ko teiksi, draudziņ?
Gribi vēlreiz pamē ināt?
Nezob! Būs labi.
Gatavs?
Jā!
Tas ir br nišķ gi!
Vairs nav br nišķ gi!
Nezob!
Ak nē!
Tas uzradās nez no kurienes.
Mums jāpiestrādā pie tavas planēšanas vienatnē.
Tā piestiprinātā aste
rada visai bēd gus glābšanas manevrus.
Šķiet, esam atraduši vēl vienu.
Kas ir? Man jāatvainojas?
Tāpēc esi uzmetis lūpu, bimbotāj?
Nu tad saturies!
Vai mani to?
Vai jūti manu dziļo nožēlu?
Beidz, beidz.
Tu taču nenodar tu pāri vienkājainam...
Tev taisn ba! Tev taisn ba! Tu esi uzvarējis.
Viņš ir zemē. Negl ti.
Pūķi un vikingi atkal ir ienaidnieki,
pārņemti ar skaudru c ņu...
Tu zini, ka tās nevar izmazgāt.
Kā lai mēs to nosaucam?
Lai būtu "Niezošā paduse".
Ko teiksi, draudziņ?
Vai mēs varētu tajos mežos atrast kādus Koknonešus?
Vienu vai divus Nonāvēnus Klusenus tajās klint s?
Kas to lai zina? Varbūt uziesim vēl kādu Tumseju Fūriju?
Vai tas nebūtu vienreiz gi?
Ko teiksi? Turpinām ceļu?
Labdien, milēdij.
Kur tad tu biji?
Sveiks.
Uzvarēju sac kstēs, kur tad vēl?
Īstais jautājums ir,
kur biji tu?
Izvair jos no tēta.
Ak nē. Kas šoreiz noticis?
Tev patiks.
Es pamostos. Saule sp d.
Baiseni Baileni dzied uz jumta.
Šļūcu lejā brokastot,
domādams, ka ar pasauli viss ir kārt bā, bet tad dzirdu:
"Dēls, mums jāaprunājas."
"Ne tagad, tēt. Man slinkošanas pietiks veselai dienai."
Labi, pirmkārt, es tā nerunāju.
Ko tu atdarināji?
Un, otrkārt, ko tu tur dari ar pleciem?
Jā, ļoti glaimojošs attēlojums.
Nu vienalga, viņš saka tā:
"Tu esi Berkas lepnums, dēls, un es esmu ļoti lepns."
"Paldies, tēt.
Es ar esmu sajūsmā par sevi."
Kad es esmu tā vicinājis rokas?
Nupat kā.
Labi. Pasēdi mier gi.
Tas ir ļoti nopietni.
"Jūs visi esat izauguši,
un, tā kā neviens vadonis nevarētu vēlēties labāku pēcteci,
es esmu nolēmis..." - Iecelt tevi par vadoni!
Pie visiem dieviem! Hikap, tas ir br nišķ gi!
Tu sabojāsi atsperi. Smalki kalibrēta.
Jā...
lūk, ar ko man jātiek galā.
Ko tu viņam atbildēji?
Neko. Kad viņš apgriezās, es jau biju prom.
Tā ir liela atbild ba.
Karte noteikti būs jānoliek malā,
un man būs jālido ar Nezobu, jo tu būsi pārāk aizņemts, bet...
Tas nav domāts man, Astr d.
Runas, plānošanas, ciemata vad šana. Tas ir viņa dabā.
Domāju, tu nesaproti galveno.
"Vadonis". Tas ir liels gods.
Es būtu sajūsmā.
Es neesmu tāds kā tu.
Tu zini savu būt bu.
Vienmēr esi zinājusi.
Bet es vēl to meklēju.
Es zinu, ka neesmu tāds kā tēvs,
un es nekad neesmu saticis savu māti.
Par ko tas mani padara?
Tevis meklētais nav laukā, ārpusē, Hikap.
Tas ir šeit.
Varbūt tu vienkārši to vēl neredzi.
Varbūt.
Bet zini,
kaut kas tomēr tur, laukā, ir.
Hikap...
Turies tuvumā.
Kas te noticis?
Mier gi, draudziņ.
Hikap!
Šaut!
Astr d, uzmanies!
Hikap!
Uzmanieties no astes!
Sasieniet kājas!
Vai tas ir tas, ko domāju?
Izbeidziet!
Vētrasputn!
Ko jūs darāt?
Esat atgriezušies?
Esmu mēms.
Tas ir Tumsejs Fūrijs.
Domāju, tie visi izmiruši.
Šķiet, mūsu veiksme atgriezusies, puiši.
Nedomāju, ka Drago būtu kāds tāds
viņa pūķu armijā.
Pūķu armijā?
Mēs negribam nepatikšanas.
Par to vajadzēja domāt, pirms nozagāt mūsu pūķus
un sadragājāt mūsu nocietinājumus!
Par ko tu runā?
Tu domā, ka to izdar jām mēs?
Pūķu sagūst šana ir gana grūts darbs ar bez zaļknābjiem pūķu jātniekiem,
kuri ielavās un viņus atbr vo.
Kādiem zaļknābjiem?
Vai ir ar citi pūķu jātnieki?
Bez tava zagl gā drau eļa vakarnakt? To pasaki man tu.
Tavā pusē varbūt ir ledu spļaujošs pūķis,
bet mums ir jāpilda kvotas.
Kā gan lai šo ķezu mēs paskaidrojam Drago Bladvistam?
Kādai vistai? Vai tevis teiktajam ir kāda jēga?
Viņš l dz r tdienai gaida jaunu pūķu pievedumu savai armijai.
Un Drago neklausās aizbildināšanās.
Re, ko viņš man iededzināja,
kad pēdējoreiz ierados tukšām rokām.
Nākotnē viņš sol ja būt mazāk saprotošs.
Klau, mēs neko nezinām par pūķu zagli
un ledu spļaujošu pūķi,
un tavu trako bosu un viņa pūķu armiju.
Tikai atdod mūsu pūķi, un mēs dosimies prom,
d vainais, naid gais cilvēk, kuru mēs nekad nebijām satikuši.
Kur mana pieklāj ba?
Es esmu Erets
Ereta dēls.
Labākais pūķu gūst tājs pasaulē.
Galu galā,
ne jau kurš katrs var noķert Tumseju Fūriju.
Tas ir Nezobs. Viņš saka - mēs lidojam prom. Tūl t.
Viņi visi tā saka.
Metieties virsū, puiši!
Vētrasputn! Aiziet!
Lido! Lido!
Jums nepaliks tie pūķi,
vai dzirdat mani?
Drago ierad sies pakaļ tiem visiem!
Ātrāk, Gaļblāķi!
Sveiks, Stoik! - Kā klājas? Skaista diena.
Sveiks, Spļū i. Lieliskas sac kstes.
Piedodiet, Akas kundze.
Viņš nav man ts?
Nu jau droši vien aizlidojis l dz pasaules malai.
Vai tiešām gribi, lai tas puisis vada ciematu?
Tu vari iet pensijā vēlāk.
Viņš ir gatavs. Redzēsi.
Re, kur viņš ir!
Berkas lepnums!
Kurš beidzot nolēmis ierasties darbā. Urā.
Piedod. Mani aizkavēja.
Tēt, varam pārm t kādu vārdu?
Alksti man kaut ko pastāst t?
Nav gluži tās alkas, kuras tu domā, bet jā.
Malacis! Pirmā pamāc ba.
Vadoņa galvenā rūpe ir par savu tautu. Tātad. 41.?
Vai varam aprunāties divatā? - Četrdesmit...
Es! Es! Es esmu nākamais!
Ja mēs varētu aprunāties...
Atvainojiet. Es te stāvu visu dienu.
Labi. Es gribu augstos seglus
ar daudz dzelkšņiem un lielu mantu nodal jumu.
Protams. Būs.
Tēt, šis ir svar gāks jautājums par seglu darināšanu.
Otrā pamāc ba. Neviens darbs nav par s ku, kad kalpo savai tautai.
Piedod, Gremža. - Tēt, vai varam...
Gremža!
Tu atkal ļāvi ēzei izdzist!
Viss, Gremža. Es tevi nodošu adopcijai.
Lūdzu. Ņem. Izvēlies.
Man tev tiešām jāpastāsta par mūsu atklāto jauno zemi.
Vēl vienu? - Vai ir jauni pūķi?
Mēs neuzkavējāmies, lai to noskaidrotu.
Tie ļautiņi nebija paši draudz gi.
Jūsu Tumsejs Fūrijs un Nāvens Nagdurs nelika viņiem lēkt no sajūsmas gaisā?
Nē, bija citādi.
Nebija parastās kāju ņemšanas pār pleciem un dūšas papēžos, ko esmu redzējis.
Tie puiši bija gūst tāji.
Pūķu gūst tāji.
Jums būtu jāredz viņu nocietinājumi.
Sadragāti un sadurst ti ar milzu ledus smailēm - tas bija d vaini!
Savu mūžu neko tādu neesmu redzējis.
Un ļaunākais - viņi domāja, ka to esam izdar juši mēs!
Jūs abi kādudien nonāksiet nopietnās nepatikšanās.
Ne jau visiem pat k šāds dz vesveids.
Jā, Bļaurim taisn ba, dēls.
Labāk turēsimies pie savējiem.
Turklāt tev būs labāks laika pavad šanas veids,
kad mēs sniegsim dižo paziņojumu!
Viņi veido pūķu armiju.
Vai vismaz tas v rs, pie kura viņi strādā.
Dargo Blāvā Vista, vai kā nu viņu sauc.
Es viņu patais šu par blāvu vistu, ja viņš mē inās atņemt manu pūķi!
Vai manējo!
Tu esi tāda dulbure.
Skaista dulbure.
Jā.
Bladvists? Drago Bladvists?
Jā. Pagaidi.
Tu viņu paz sti?
Visus pūķus zemē!
Ko? Kāpēc?
Noslēgt vārtus!
Nolaist vētras slē us! - Paga! Kas notiek?
Ātrāk!
Jūs dzirdējāt! Noslēgt ciematu.
Lai neviens pūķis vai vikings nepamet salu, kamēr es neesmu atļāvis!
Tāpēc, ka kāds tavs paziņa vērpj nepatikšanas
kaut kādā tālā zemē?
Tāpēc, ka Drago Bladvists ir trakais,
kuram nav sirdsapziņas un kurš nepaz st žēlast bu.
Ja viņš ir izveidojis pūķu armiju, tad lai dievi stāv mums klāt.
Vediet viņus aplokos! Ātri!
Tad lidosim uz turieni.
Sekosim tiem gūst tājiem pie Drago un mē ināsim viņu vest pie prāta.
Nē. Mēs nostiprināsim salu.
Mūsu pienākums ir uzturēt mieru!
Miers ir galā, Hikap. Man tevi jāgatavo karam.
Karam?
Tēt, ja Drago nāk pēc mūsu pūķiem,
mēs nevaram gaid t, kad viņš te ierad sies.
Dodamies viņu meklēt un liekam pārdomāt.
Nē, daži nekad nepārdomās, Hikap.
Tev ir jādomā par Berku.
Vadonis aizsargā savējos.
Noslēgt staļļus! Aizbultēt steliņ us!
Hikap, nevajag! - Man tas ir jādara.
Uz šo pusi!
Ātri!
Hikap!
Ātrāk!
Hikap!
Skatieties abām ac m, puiši!
Ar šādu vēju l dz ausmai būsim pie Drago.
Tāpēc piepildām šo ku i ar pūķiem, un ātri!
Nav laika būt izvēl giem.
Eret? - Ja vien gribam paturēt savu...
galvu! Ku a aizmugurē, kreisajā pusē!
Šaujiet t klus! Dabūjiet viņus zemē!
Šoreiz tu neaizmuksi.
Šaut!
Pārlādēt!
Pārlādēt! Tuvojas!
Un es jau uztraucos,
ka mēs varētu ierasties tukšām rokām.
Nē. Š ir tava laim gā diena. Mēs padodamies.
Viens Tumsejs Fūrijs, viens Nāvens Nagdurs
un divi no labākajiem pūķu jātniekiem uz rietumiem no Laktakas.
Tas taču dar s bosu priec gu, vai ne?
Atvaino.
Ko tu dari?
Nezob, paliec.
Pūķiem nepat k ierobežota telpa, viņi pakavēsies kopā ar jums.
Viņi nesagādās nepatikšanas.
Ja vien jūs nedar siet tā.
Koka ku is lielā okeānā. Kā jums ar peldētprasmi?
Švaki.
Gandr z aizmirsu. Gūstekņi nedr kst būt bruņoti.
Kas tas par plānu?
Tādu vajag katram pūķu gūst tājam.
Viens gals pārklāj asmeni ar Monstura Murgena siekalām.
Otrs izsmidzina Preteka Cietvelka gāzi.
Vajag tikai dzirksteli un...
Jā, tieši tā.
Kad viņi tevi uzlūkos kā savējo,
varēsi pieradināt pat niknāko pūķi.
Vai ne, draudziņ?
Dod šurp!
Kādu spēli tu spēlē?
Nespēlēju. Mēs tikai gribam satikt Drago. - Kāpēc?
Es likšu viņam main t domas par pūķiem.
Viņš māk pārliecināt.
Kad ir iemantota pūķa uztic ba,
viņš ir gatavs cilvēka labā dar t jebko.
Te tev neizdosies nevienam main t domas.
Es varētu main t tavējās.
Šeit un tagad.
Vai dr kstu?
Pūķu jātnieki!
Laid mani lejā!
Snū i, ko tu dari?
Redzi, cik labi es aizsargāju un gādāju?
Kāpēc tik daudz t klu?
Ei, uzmanies! Tas gan bija...
tuvu.
Ak vai.
Manam pat k.
Ņem mani.
Nešaujiet!
Ko jūs te darāt?
Esam ieradušies tevi glābt!
Mani nevajag glābt!
Pietiek!
Vai neesi izvēlējies nepareizo ku i?
Es esmu Erets Ereta dēls.
Dabū viņu nost.
Vai vēl kāds?
Tā jau man likās.
Kāp seglos. Mēs dodamies mājās.
Nē.
No visiem bezatbild gajiem...
Es cenšos aizsargāt mūsu pūķus un apturēt karu!
Kas tur bezatbild gs?
Jo viņš alkst kara, dēls!
Pirms daudziem gadiem bija liela vadoņu tikšanās,
lai apspriestu mūs piemeklējušo pūķu sērgu.
Mums pievienojās kāds svešinieks no svešas zemes,
rētām klāts un ietinies pūķādas apmetn .
Viņam nebija ieroča,
un viņš runāja klusi, sac dams, ka viņš,
Drago Bladvists, vada tautu,
kura apņēmusies atbr vot cilvēci no pūķu tirānijas.
Viņš apgalvoja, ka vien gi viņš spēj savald t pūķus
un vien gi viņš var mūs pasargāt,
ja mēs zemosimies
un sekosim viņam.
Muļķis. - Labais.
Jā, mēs ar smējāmies.
Un tad viņš ietinās apmetn un iesaucās:
"Paskat simies, cik labi jūs bez manis iztiksiet!"
Pēkšņi jumts aizdegās liesmās
un lejā nolaidās bruņoti pūķi,
nodedzinādami zāli l dz zemei.
Es vien gais izglābos.
Cilvēks, kurš bez iemesla nogalina, nav vedams pie prāta.
Varbūt. - Hikap!
Es tik un tā pamē ināšu.
Tas man padodas.
Ja esmu spējis main t tavas domas,
tad spēšu main t ar viņējās.
Aiziet.
Lidojam. - Nē!
Ved pārējos atpakaļ uz Berku.
Gana vienai dienai dumpošanās.
Man pat k.
Raupnute!
Labi!
Neuztraucies, draudziņ.
Es nepieļaušu, ka ar tevi kas atgadās.
Es apsolu.
Nu beidz, tēt!
Tiešām?
Labi.
Bez pēkšņām kust bām.
Turies. Turies.
Nezob!
Ei! Tu pameti tur manu pūķi!
Viņš pats nespēj palidot! Viņš nosl ks!
Ei!
Mums jādodas atpakaļ pēc mana pūķa!
Kas tu esi?
Pūķu zaglis?
Drago Bladvists?
Vai tu maz saproti, ko es saku?
Nezob! Viss ir labi, ir labi.
Man ar prieks tevi redzēt, draudziņ.
Es par tevi ļoti uztraucos.
Hikap?
Vai tas var būt?
Pēc visiem šiem gadiem?
Kā gan tas var būt?
Vai es tevi paz stu?
Nē, tu tad vēl biji z dainis.
Bet māte nekad neaizmirst.
Nāc.
Stūrgalv gs! Tieši tāpat kā viņa māte!
Jā, viņa ar nespēja palikt mierā.
Viņam ir tikai 20 gadu.
Un viņš ir vikings. Vai gan iespējams ļaunāks salikums?
Kad padomāju, cik tu agrāk biji ietiep gs un nejūt gs...
Īsten bā nekas daudz nav main jies.
Tu viņu paz sti. Viņš nepadosies, Bļauri.
Ja Hikaps atrad s Drago, pirms mēs atrad sim viņu...
Hikapam neviens nespēj kaitēt,
kamēr viņam blakus ir Tumsejs Fūrijs, jo tas taču ir Tumsejs Fūrijs!
Atrod viņus, Paurtrieci.
Atrod viņus.
Paga. Br tiņu pagaidi.
Šurp! - Atgriezies!
Nāc.
Nedr kst pateikt ko tādu un aizskriet!
Tu esi mana māte? Ko, pie...
Vai apjēdz, cik tas izklausās neprāt gi?
Nāc, ātri!
Man ir jautājumi!
Kur tu biji visu šo laiku?
Ko tu dar ji?
Viņi teica, ka tu esi mirusi!
Visi domā, ka tevi apēda...
Tad te tu esi dz vojusi 20 gadus?
Tu glābi viņus?
Neticami.
Tu neesi bēd gs?
Ko? Nē. Es nezinu.
Atklāti sakot, vajadzēs br tiņu, l dz tikšu skaidr bā.
Ne jau katru dienu nākas uzzināt,
ka māte ir traka, mežon ga pūķu sargātāja.
Vismaz nav garlaic gi, vai ne?
Šķiet, š ir paša vieta.
Vai tev tā pat k?
Man trūkst vārdu.
Vai dr kstu...
Viņš ir skaists.
Neticami!
Viņš varētu būt pēdējais no savas sugas.
Skat, viņš ir tava vecuma.
Oho. - Nav br nums, ka jūs tik labi saprotaties.
Ievelkami zobi!
Kā tev izdevās... - Es viņu atradu mežā.
Viņš bija notriekts un savainots.
Šis Laužņilknis zaudēja kāju Drago Bladvista dzelzs slazdā.
Šim Lietgriezim nošņāpa spārnu asmeņu t kls.
Šo nabaga Klib gņu
padar ja aklu koka lamatas,
un viņš tika pamests mirstam viens un nobijies.
Un kas ar šo?
Vai ar to izdar jis Drago vai viņa gūst tāji?
Jā...
Trakākais tajā ir,
ka viņu notriecu zemē es pats.
Bet tas nekas.
Viņš man ir atdar jis!
Vai ne, draudziņ?
Tu taču nevarēji izglābt mani visu?
Tev bija jānokārto rēķini.
Māksl gā kāja!
Ko tavs tēvs teica par tavu draugu Tumseju Fūriju?
Viņš nebija paši priec gs.
Bet tad viņš main jās.
Viņi visi.
Dr z visiem mūsu ciematā bija savi pūķi.
Kaut tas būtu iespējams. - Nē, tiešām.
Tici man, es ar mē ināju,
bet cilvēki nespēj main ties, Hikap.
Mēs daži esam piedzimuši citādi.
Apdzēst lāpas!
Berka bija zeme, kurā tos, kuri nenogalināja, pašus nogalināja,
bet man likās, ka miers ir iespējams.
Beidz! Tu padar si visu tikai ļaunāku!
Tas nebija iecien ts viedoklis.
Hikaps!
Tad vienu nakti mūsu mājā ielauzās pūķis
un atrada tevi šūpul t .
Es steidzos tevi aizsargāt.
Bet manis ieraudz tais
bija pierād jums tam, kam es ticēju.
Tas nebija ļauns nezvērs,
bet gudra, maiga būtne,
kuras dvēsele
atspoguļoja manējo.
Valka, bēdz!
Nē! Nevajag!
Turies!
Nē! Stoik!
Valka!
Stoik!
Valka.
Jūs ar tēti tovakar gandr z nomirāt,
tāpēc ka es nespēju nogalināt pūķi.
Tas laikam ir iedzimts.
Man sirds lūza, dz vojot prom no jums,
bet man likās, ka tā būs drošāk.
Kā tu izdz voji?
Mākoņstūmis jau nemaz negribēja man nodar t pāri.
Viņš laikam domāja, ka mana vieta ir šeit.
Diženā Apmātzvēra mājās.
Viņš ir no barvežu sugas.
Viens no nedaudzajiem, kurš vēl palicis.
Katrā pūzn ir sava karaliene,
bet šis ir visu pūķu karalis.
Šis žēlsird gais milzis ar savu ledaino elpu uzbūvēja mūsu midzeni.
Drošu patvērumu visiem pūķiem.
Paga, viņš ir ledus spļāvējs?
Viņš ir vain gs tajos grautiņos?
Viņš mūs aizsargā.
Mēs visi atrodamies viņa paspārnē un varā.
Izņemot mazuļus, protams.
Viņi nevienu neklausa!
Esmu dz vojusi viņu vidū
20 gadus, Hikap,
atklādama viņu noslēpumus.
Tu viņam pat c. - Oho.
Tu noteikti esi izsalcis.
Jā, es varētu ieēst. - Labi, ir barošanas laiks.
Man tas nepat k.
Viņiem jau bija jābūt atpakaļ ar visu Hikapu.
Man ar tas nepat k. Erets Ereta dēls
bija mans sapņu v rietis, it viss!
M ļā, es tevis dēļ uzaudzēju bārdu.
Es ar .
Ja nu Drago ir viņus notriecis?
Ja nu viņiem vajag mūsu pal dz bu?
Mums viņi jāatrod.
Paga, ko? Nē, bet Stoiks teica...
Nav svar gi, ko viņš teica, ja viņi visi ir sagūst ti.
Aiziet!
Vai mēs dodamies atpakaļ?
Mums nav kur iet, nav ko pārdot,
nevienas galvas, ko saukt par savējo!
Ja mēs neierad simies ar pūķiem, turklāt ātri...
Vēlēšanās mēdz piepild ties!
Eret Ereta dēls!
Kas tas ir?
Nolaup šana.
Ei! Vai viņš dr kst jāt kopā ar mani? Vai dr kst?
Tu mums parād si ceļu pie Drago.
Pal dzēt pūķu jātniekiem ielav ties Drago nometnē? Varat nogalināt.
To var sarunāt. Vētrasputn, met zemē!
Malac te!
Vētrasputn, dabū rokā!
Sarunāts!
Labi! Es jūs aizved šu pie Drago!
Tas katru reizi pal dz.
Es domāju, ka mēs ēd sim.
Tā ar būs.
Un tālāk aiz Pūķu salas
es atradu šo salu grupu.
Lūk.
Kad es esmu te, augšā,
es pat nejūtu aukstumu, es jūtos...
Br va.
Tāda ir pūķa dz ve, Hikap.
Var jau sevi saukt par pūķi,
bet vai tu māki lidot?
Ak nē!
Vareni! Gandr z!
Šoreiz gandr z izdevās!
Neticami.
Nu, pati ar neesi peļama.
Visu šo laiku tu esi gājis manās pēdās.
Un kur biju es?
Lūdzu, piedod, Hikap.
Vai varam sākt visu no jauna?
Vai dosi man vēl vienu iespēju?
Es varu tev iemāc t to, ko esmu apguvusi šo 20 gadu laikā.
Piemēram...
Oho.
Tagad varēsi veikt straujus pagriezienus.
Vai tu to zināji?
Katram pūķim ir savi noslēpumi.
Es tev tos visus parād šu.
Mēs atklāsim ikvienu neslēpumu,
atrad sim kopā ikvienu sugu -
kā māte un dēls.
Š mūsu kop gā dāvana mūs vieno, Hikap.
Tā ir tava būt ba, dēls.
Mūsu būt ba.
Mēs main sim šo pasauli pūķu labā.
Mēs to padar sim par labāku, drošāku vietu.
Jā.
Tas izklausās br nišķ gi.
Tas ir lieliski!
Nu mēs varam aprunāties ar Drago abi divi.
Ko?
Ar Drago nav iespējams sarunāties.
Bet mums ir... - Nē.
Mums jāaizsargā mūsējie.
Nāc, mums jālido atpakaļ.
Labi! Es tevi atvedu šurp. Tagad dabū viņu no manis nost.
Pūķiem nedr kst atņemt mantiņu.
Vai tu neko nezini?
Kāpēc ar mani tā notiek?
Kas tur, apakšā, ir?
Liela diametra burbuļi, milz gas plaušas,
auksto ūdeņu dz ļu iem tnieks.
Domāju, piektā izmēra leviatāns, varbūt sestā.
Gaļblāķi! Kas par vainu?
Drago!
Laid mani vaļā!
Allaž prieks tevi redzēt, draugs!
Sildies?
Kā redzi, esmu tieši laikā ar jaunu bariņu pūķu,
tieši kā apsol ju.
Viņš mostas!
Pal dziet man!
Atlaidiet virves!
Āķilkni! - Ei!
Ko tu dari?
Tagad tu piederi man.
Un kā papildu balvu
esmu noķēris ar viņu jātniekus.
Tie būs bez maksas. - Ko?
Tu joko?
Bet tu biji tik nevainojams!
Izrādās, viņu tur ir vesels bars.
Cik daudz?
Viņi nemaz nav pie Drago.
Cik daudz? - Simtiem.
Pilna sala!
Es par to nebēdātu.
Mani v ri tieši viņus med , kamēr mēs runājamies.
Viņi nezina, kur tu slēpies. Es tev to apsolu.
Zina gan. Un zina, ka esam pazuduši.
Viņiem ir pēddziņi pūķi.
Ja tu mums kaut vai pirkstu piedursi, Hikaps sados...
Hikaps? - Viņš nesagādās problēmas.
Tiešām. Vari man ticēt.
Viņš ir tikai Stoika Pārmēra dēls, mantinieks uz Berkas troni
un dižākais pūķu pavēlnieks, kādu š pasaule redzējusi!
Pūķu pavēlnieks?
Es vien gais valdu pār pūķiem!
Nē. - Piedod.
Un, ja tu mūs tūl t pat nelaid si prom,
viņš te iebrāz sies uz sava Tumseja Fūrija
un satrieks visu tavu ku u floti skaidās.
Tad viņi raudās kā bēb ši.
Asprāt ga un skaista. - Labais, m ļā!
Kā bēb ši. Viņi vienmēr raud.
Pavisam s ciņi.
Sākumā bija tikai viens jātnieks, un nu visa Berka?
Un tu atvedi viņus pie manis!
Drago!
Pārtraukt gatavošanās darbus!
Mums jāuzbrūk pūķu jātnieku midzenim tūl t pat!
Mēs sakausim viņu barvedi!
Un tad mēs ieņemsim Berku!
Drago.
Un novāciet viņu.
Drago, lūdzu, es...
Vētrasputn!
Nē!
Draudziņ, mēs nevaram te gaid t, kad Drago uzbruks.
Mums jāatrod viņš pirmajiem.
Lidojam.
Mier gi.
Tu smejies? Kā tu te iekļuvi?
Tāpat, kā mēs dabūsim tevi laukā.
"Mēs"?
Gaiss t rs.
Nezob, nāc.
Paga. Tev kaut kas ir jāzina.
Jā, pastāst si pa ceļam.
Tās nav ziņas, ko pavēsta pa ceļam.
Esmu gana dzirdējis.
Dr zāk tādas, kuras satricina l dz pamatiem.
Jā, krauj tik man virsū.
Tēt, pretēji vairumam manu pārsteigumu šis tev patiks.
Es apsolu.
Tev tikai jāizturas pret to smalki.
Tu varētu tikt galā ar to.
Ak vai.
Tēt,
vai tu, lūdzu, varētu nolikt to zobenu?
Es zinu, ko tu teiksi, Stoik.
Kā gan es spēju to izdar t?
Dz voju tālumā visus šos gadus.
Un kāpēc es neatgriezos pie tevis?
Pie mūsu dēla?
Vai gan bija kādas paz mes, ka tu varētu main ties, Stoik?
Vai ar kāds no Berkas?
Es tik daudz reižu lūdzu pārtraukt c ņas,
meklēt citu izeju, bet vai kāds no jums klaus jās?
Tāpēc es neesmu precējies.
Tā dēļ un vēl viena cita iemesla dēļ.
Es zinu, ka es atstāju tevi vienu audzinām Hikapu,
bet man likās, ka jums bez manis klāsies labāk.
Es kļūd jos, es tagad to redzu, bet...
Neesi tik stoisks, Stoik!
Dari kaut ko.
Kliedz, bļauj, saki kaut ko!
Tu esi tikpat skaista kā tajā dienā, kad tevi zaudēju.
Vai var notikt kas vēl briesm gāks?
Padomāšu.
Ielēksim ledainā ūden un nosl ksim.
Izskatās atsvaidzinoši.
Lūdzu, dāmām priekšroka.
Tu, kūpošais pūķa izkārn jum...
Pieliecies.
Br diniet pārējos!
Sadod viņiem, Ereta dēls.
Saņemiet!
Labi, es tevi atkal m lu.
Nožēlojami. Tu vēl vari lēkt lejā.
Vai mēs glābsim jūsu pūķus un laid simies prom vai ne?
Pārbaudiet visus slazdus. Viņi te kaut kur ir.
Gaļblāķi?
Neviens nenāk?
Nezinu. Dari tālāk to, ko tu dari.
Turpini griezt.
Paldies, ka izglābi man dz v bu.
Nu ļauj man tev atl dzināt.
Mamm, tu to nepaz tu.
Tur, kur mēs ražojām ieročus, tagad taisām seglus, spārnu pārsējus.
Mēs pat labojam pūķiem zobus!
Neticēsi, cik ļoti viss ir main jies.
Mūsu dēls Berku ir padar jis labāku.
Šķiet, viņš mums ir izdevies.
Paldies, tēt.
Esmu to piemirsusi.
Nu, zini...
Es tevi neapprecēju ēst gatavošanas dēļ. - Ceru gan.
Viņas frikadeles varētu nogalināt vairāk nezvēru nekā kaujas cirvis.
Man arvien te dažas ir aizķērušās.
Un, kad tu ievāksies pie mums ar visiem saviem pūķiem,
Drago nebūs nekādu izredžu.
Viss būs kārt bā!
Piebremzē, dēls. Daudz kas jāapsver.
Sapratu.
Man pat k tā dziesma.
Vai atceries mūsu dziesmu, Val?
Jūrās mežon gās es peldēšu un burāšu
Bez baiļu būšu - es nesl kšu
Ar prieku dz ves viļņus šķērsošu
Ja tevi par laulāto es dabūšu
Nedz saule svelmējoša
Nedz aukstums saldējošs
Manā ceļā mani neapturēs
Piedod.
Ja savu sirdi tu man apsol si
Un m lēsi...
Un m lēsi mani mūž gi
Mans dārgākais
Un m ļais mans
Šie vārdi dižie pārsteidz mani
Bet es pēc dižiem darbiem nealkstu
Ja jūtu - tavas rokas apskauj mani
Bet es tev došu zelta gredzenus
Un skait šu tev dzejoļus - Vai tiešām?
No visa ļaunā tevi sargāšu
Ja vien tu paliksi ar mani
Man nevajag tos gredzenus
Man tava dzeja nerūp Tik tavu roku turēt gribu
Tik gribu tevi savā tuvumā
M lēt, skūpst t, maigi apskaut
Dejā laisties, sapņot
Visās dz ves bēdās, priekos Tavu m lu sev glabāt
Jūrās mežon gās es peldēšu un burāšu
Bez baiļu būšu - es nesl kšu
Ar prieku dz ves viļņus šķērsošu
Ja tevi par laulāto es dabūšu
Es arvien turpinu - Bļauri!
Esmu beidzis.
Man jau likās, ka tikai pēc nāves mēs atkal uzdancosim šo deju.
Nav vajadz gi tik radikāli soļi.
Tevis dēļ, dārgā...
esmu gatavs uz visu.
Vai atgriez sies mājās, Val?
Vai būsi atkal mana sieva?
Mēs varētu būt imene! Ko teiksi?
Jā.
Lieliski! Es gatavošu ēst.
Paldies Odinam, ka tu mani neklaus ji, dēls.
Mēs nebūtu viens otru atraduši.
Nezob?
Kas notiek?
Ak nē.
Val?
Val! Būs labi, būs labi.
Mēs tagad esam komanda. Ko tu gribi dar t?
Mums jāglābj pūķi.
Jā. Tiks dar ts! Ejam, dēls.
Lai kas notiktu, uzbrūciet kalnam.
Mums jāizdabū laukā barvedis.
Sagatavojiet slazdus!
Pārsteigums!
Jā!
Ko?
Tu tiešām esi pārsteigumu pilns!
Aiziet!
Dodiet ceļu pūķu jātniekiem!
Uguni!
Jā!
Nolaidiet tos no kājām!
Eret Ereta dēls!
Augstāk, meitēn!
Pa kreisi, Eret! Labi!
Uzmanies!
Jā nudien!
Novāciet viņus!
Piesargās!
Pūķu pavēlnieks.
Sveicu bariņā, pūķa jātniek!
Laikam jāsaka paldies.
Kur tu biji?
Zini, pavad ju laiku ar mammu.
Tā ir tava māte?
Nu tu zini, no kurienes manas pašās spējas.
Barvedis! Beidzot mums ir c ņa!
Aiziet, Nezob!
Parādi šiem, ko spēj, draudziņ.
Malacis!
Esmu ilgi šo gaid jis!
Tu neņemsi mūsu pūķus!
Tos pārvalda barvedis!
Tad labi, ka esmu atvedis otru, kas viņu izaicinās.
Vēl viens?
Tas ir desmitā izmēra! Desmitā izmēra!
Nē.
Aiziet! Novāc barvedi!
Paldies.
Tevis dēļ, dārgā,
esmu gatavs uz visu.
Vai varēsi viņus apturēt?
Dar šu, ko varēšu.
Aiziet, Mākoņstūmi!
Tu!
Es redzēju, kā tu sadedz!
Lai mani nogalinātu, vajag ko vairāk par s ku liesmiņu!
Stoik!
Nē!
Mēs esam uzvarējuši.
Tagad piebeidz viņu!
Nē!
Turies!
Paurtrieci, lidojam!
Aiziet, Bļauri!
Esmu tev aiz muguras, Stoik!
Izbeidz!
Tas ir dižais pūķu pavēlnieks?
Stoika Pārmēra dēls?
Viņam noteikti ir kauns.
Tik daudz zaudējumu, un kā vārdā?
Lai kļūtu neapturams?
Lai vald tu pār pasauli?
Pūķi ir l dzciet gas, br nišķ gas rad bas,
kas var apvienot cilvēkus.
Vai ar sašķelt.
Redzi...
Es zinu, kā ir dz vot bailēs.
Redzēt, kā nodedzina manu ciematu
un nobeidz manu imeni.
Bet, pat puika būdams,
kad bija atņemts viss,
es zvērēju uzveikt bailes no pūķiem
un atbr vot š s pasaules ļaudis.
Tad kam tev vajadz ga pūķu armija?
Lai uzveiktu pūķus, vajag pūķus.
Bet varbūt tev vajag pūķus, lai uzveiktu cilvēkus.
Lai pārvald tu tos, kuri tev seko,
un tiktu vaļā no tiem, kuri neseko.
Gudrs puika.
Pasaule vēlas mieru.
Un mums Berkā ir risinājums.
Ļauj, es tev parād šu.
Nē!
Ļauj, es parād šu tev!
Kas gan...
Hikap!
Skrienam, Bļauri!
Labi, plānu maiņa!
Neviens pūķis neiebilst barveža pavēlēm.
Tas, kurš pārvalda barvedi,
pārvalda viņus visus.
Nezob?
Nezob, tev viss labi, draudziņ? Kas notiek?
Esi liecinieks stam spēkam.
Īstas gribas spēkam pār pārējiem.
Tā priekšā
tu neesi nekas.
Ko viņš tev pateica?
Nezob, izbeidz.
Kas ar tevi noticis?
Nē, nē. Izbeidz.
Ko tu dari? Rimsties.
Izbeidz! Atjēdzies!
Nezob, nē!
Nezob!
Nē! - Hikap!
Izbeidz!
Dēls! - Tēt!
Nē!
Nē.
Tēt!
Stoik!
Tēt.
Nē, tu...
Nē.
Nē, nē, nē.
Nē! Ej prom no viņa!
Aiziet! Prom no šejienes!
Lasies!
Tā nav viņa vaina. Tu zini to.
Labi pūķi,
kurus pārvalda ļauni cilvēki...
Paga! Neaizlido.
...dara ļaunus darbus.
Aiziet!
Sapulcējiet v rus, tiksimies Berkā!
Nezob!
Nē, nevajag.
Lai valk ras tevi sagaida
un izved cauri Odina dižajam kaujaslaukam.
Lai viņas apdzied tavu vārdu ar m lest bu un degsmi,
tā ka mēs sadzirdam viņu dziesmu paceļamies no Valhallas dz lēm
un zinām, ka tu esi sēdies pienāc gā vietā
pie valdnieku galda.
Ir kritis dižens v rs.
Kareivis. Vadonis.
Tēvs.
Draugs.
Piedod, tēt.
Es neesmu tāds vadonis, kādu tu vēlējies mani redzēt.
Un es neesmu miera nesējs, kāds es sev likos.
Es nezinu.
Tu par agru ienāci šajā pasaulē.
Tu biji tik s ka rad biņa.
Vāra un trausla.
Es baid jos, ka tu neizdz vosi.
Bet tavs tēvs
nekad nešaub jās.
Viņš vienmēr teica, ka tu izaugsi stiprāks par visiem.
Un viņam bija taisn ba.
Tev ir vadoņa sirds un pūķa dvēsele.
Tikai tu spēj apvienot mūsu pasaules.
Tā ir tava būt ba, dēls.
Es vienmēr baid jos kļūt par tādu kā tēvs.
Tāpēc, ka domāju, ka nekad par tādu nekļūšu.
Kā gan var kļūt par kaut ko tik diženu?
Tik drosm gu. Pašaizliedz gu.
Laikam var tikai mē ināt.
Vadonis aizsargā savējos.
Mēs dosimies atpakaļ.
Ar ko?
Viņš paņēma visus pūķus.
Visus ne.
Es negribu mirt!
Ar viņiem nevar lidot!
Jā, bez jokiem!
Vai Apmātzvērs nepārņems savā varā ar viņus?
Tie ir mazuļi. Viņi nevienu neklausa.
Jā! Tāpat kā mēs!
Tas ir ļoti b stami!
Kāds varētu teikt, ka tas ir vāji pārdomāts.
Labi, ka es nekad neklausos.
Kāds ir tavs plāns?
Atgūt Nezobu un sadot Drago pa...
Uzmanās!
Un uzveikt šo.
Malacis.
Uzman gi ar mēbelēm!
Uz kurieni?
Jūsu vadonis ir miris.
Stoiks?
Nu jūs neviens neaizsargās.
Nē.
Viņš atņēmis visus pūķus!
Novērs uzman bu barvedim. Lai viņš neskatās uz Nezobu.
Kā?
Esat aizmirsuši, kas jums jāj l dzās?
Nav tāda pūķa, kuru es nevarētu savald t!
Izņemot šo! - Amatieris.
Skatieties. Tas ir Hikaps!
Ko?
Dodiet tik šurp!
Melnā aita, m ļā!
Desmit punktu!
Ak vai.
Man viss labi!
Nudien, no tevis ir grūti tikt vaļā.
Nezob?
Ei,
tas esmu es, draudziņ.
Tas esmu es.
Es. Esmu te, draudziņ.
Atgriezies pie manis.
Viņš vairs nav tavs.
Viņš pieder barvedim.
Bet, lūdzu, dižais pūķu pavēlniek,
mē ini viņu paņemt.
Otrreiz viņš nekļūd sies.
Tā nebija tava vaina, draudziņ.
Viņi tevi piespieda.
Tu nemūžam nebūtu dar jis viņam pāri.
Tu nemūžam nedar tu pāri man.
Kā tev tas izdodas?
Lūdzu. Tu esi mans labākais draugs.
Mans labākais draugs.
Malacis! Tieši tā!
Es esmu te!
Gana!
Pagaidi!
Gandr z jau, draudziņ.
Dari kaut ko!
Mums ir tie divi jānošķir.
Neliksimies viņu manām, Nezob.
Vai tu man uzticies, draudziņ?
Mēs to varam.
Tu un es.
Kā viens.
Labi.
Pamē ināsim to vēlreiz!
Uzveic viņu, m ļais!
Dabū šos rokā!
Kontrolē viņu!
Nepiegriez vēr bu, Nezob.
Apturi viņus!
Tagad!
Tikai ne atkal.
Nezob! Vai nu tagad, vai nekad!
Sarauj, draudziņ!
Turies!
Jā! Mums izdevās!
Nelaid viņu prom, Nezob.
Nu viss ir galā.
Vai tiešām?
Ak nē!
Nē!
Hikap!
Viņš izaicina barvedi!
Lai aizsargātu tevi.
Nē, nē, nē! Nē!
C nies pret ! C nies!
C nies!
Kas tev kaiš?
Nu tu saproti?
Tikai tā var iemantot pūķa uztic bu.
Pieliksim tam punktu. Tagad.
Nemūžam!
Aiziet!
C nies!
Barvedis visus aizsargā.
Tu nebeidz mani pārsteigt, draudziņ.
Paldies.
Nezob, tu zini, ka tās nevar izmazgāt!
Es zināju, ka tu atgriez sies!
Vētrasputn!
Apkamp mani, Gremža!
Kur mana mazā princese?
Vairs nekad mani nepamet, Āķilkni.
Tu! Jā, tu! Man tevis trūka!
Ak, Vēmi!
Ne jau tu!
Tas bija varens pūķu izjājiens.
No tevis sanāktu labs gūst tājs.
Paurtriecim tagad vajadzēs kādu, kas par viņu rūpējas.
Mani?
Man būs gods.
Tavs tēvs būtu tikpat lepns, cik es.
Paldies.
Man prieks, ka esi te, mamm.
Un te es palikšu.
Redzi?
Es teicu, ka tas ir tev .
Arvien to dari? Smiekl gi.
Nāc šurp.
Vadonis pārnācis mājās!
Lai dz vo vadonis! Lai dz vo vadonis! Lai dz vo vadonis!
Tā ir Berka.
Nedaudz nom d ta, apbružāta un pārklāta ar ledu,
bet tās ir mājas.
Tās ir mūsu mājas.
Tie, kuri mums uzbruka, ir nerimt gi un traki.
Bet tie, kuri viņus apturēja...
vēl vairāk!
Mūsu varbūt nav daudz,
bet mēs iestājamies par kaut ko lielāku,
nekā š pasaule spētu vērst pret mums.
Mēs esam miera vēstneši.
Un pamazām mēs main sim šo pasauli.
Mums ir kaut kas tāds, kā viņiem nav.
Protams, viņiem ir armijas,
viņiem ir armādas,
bet mums ir...
mūsu pūķi!
KĀ PIERADINĀT PŪĶI 2
Tulkojusi Laura Hansone